Уморих се да нося
на плещите чужди животи,
всяка вечер Господ
да моля за повече прошка,
да казвам на страдащи,
докъде ми стигат силите
и да заспивам с въпроси.
Уморих се от липса на празници,
по човешки да седна, да се напия,
да се подпра на нечие рамо
и да забравя за отговорностите.
Уморих се, но все ме товарят,
явно не е дошло времето
да докосна с ръка хоризонта,
да легна и да си почина...
С.И.
26.12.2014 г.
Уморих се да нося
на плещите чужди животи,
всяка вечер Господ
да моля за повече прошка,
да казвам на страдащи,
докъде ми стигат силите
и да заспивам с въпроси.
Уморих се от липса на празници,
по човешки да седна, да се напия,
да се подпра на нечие рамо
и да забравя за отговорностите.
Уморих се, но все ме товарят,
явно не е дошло времето
да докосна с ръка хоризонта,
да легна и да си почина...